Swahilské rozprávanie o láske - Pawliková-Vilhanová, Viera: 1944- (Výber, 1984)
Špecifikosť swahilskej kultúry a civilizácie našla svoj odraz aj v ľudovej slovesnosti. O ženách sa v Afrike rozpráva mnoho, väčšinou zle, zdôrazňuje sa najmä ich ľstivosť a prešibanosť v láske. Swahilci sa dívajú na lásku ako na nemoc, utrpenie a strasť. Podobný postoj je dobre známy zo staroarabskej aj ranej islamskej poézie, aj z arabských vedeckých pojednaní o láske. Láska je zlý duch, zoslaný na človeka bohom, aby ho pokúšal. Ako všetci zlí duchovia, aj láska vyvolá u svojej obete chorobu. Postihnutý stratí chuť do jedla, je bledý, nepokojný, roztržitý, stráca súdnosť, trpí smädom a horúčkou. Príbehy o láske a ženských vrtochoch a nerestiach sa rozprávajú na celom svete. Všetky rozprávania nám však približujú životné a morálne zásady swahilskej spoločnosti.