Bosé cesty - Gallo, Igor: 1936- (Smena, 1980)
To, že I. Gallo je "dvojdomým" autorom ľ píše poéziu i prózu, pričom ani jedna oblasť uňho nemá prevahu ľ , sa začalo prejavovať v zbierke kratších poviedkových próz Bosé cesty. Rozprávanie prebieha v prvej osobe, z pohľadu desaťročného chlapca, približujúceho "galériu" postáv istého mestečka. Všetky sa viažu s obdobím prelomu, odohrávajú sa pred koncom druhej svetovej vojny a v prvých dňoch po oslobodení. Z detskej perspektívy je priblížený napríklad Laktibrada, ktorý si rozumel s vtákmi a žil v senníku, ale medzi ľuďmi požíval i zvláštnu formu úcty. Rozprávačovi daroval knihu o tajomnom živote vesmíru, kde bola cez opis hviezd vyslovená výzva na porozumenie, využitie každej možnosti vzájomného zblíženia. Ďalšou "figúrkou", z ktorej si obyvatelia uťahovali, je Tóno, prezývaný Veľvyslanec, lebo sa im prihováral novoročným vinšom v mene "Štátov lazníckych". Počas evakuácie medzi Vianocami a Novým rokom sa potešili jeho prítomnosti ako šťastnému znameniu.