Syndrom vyhoření : (informace pro lékaře, psychology a další zájemce o teoretické zdroje, diagnostické a intervenční možnosti tohoto syndromu) - Kebza, Vladimír, 1953-; Šolcová, Iva, 1948- (Státní zdravotní ústav, 2003)
Pojem „burnout“, pôvodne burn-out - „vyhorenie“ alebo „vyhasnutie“ bol do literatúry zavedený r. 1974 H. Freudenbergerom. Dnes je na túto tému k dispozícii vyše tisíc anglicky písaných publikácií. Stav emocionálneho vyčerpania, pasivita a sklamanie v zmysle burnout vzniká v dôsledku nadmerných psychických a emocionálnych nárokov na človeka hlavne v zamestnaní. Vyskytuje sa predovšetkým u zamestnancov, ktorí prichádzajú do styku s veľkým počtom ľudí a ich „problémami“. Najviac rizikoví na vznik syndrómu vyhorenia sú lekári, zdravotné sestry, psychoterapeuti, sociálni pracovníci, učitelia, pracovníci pôšt, dispečeri, policajti, právnici, pracovníci väzníc, profesionálni funkcionári, poradcovia a informátori, úradníci v bankách a na úradoch, profesionálni vojaci, duchovní a rádové sestry, ale i určité kategórie nezamestnaných. Syndróm vyhorenia postihuje človeka na úrovni duševnej, telesnej, sociálnej. Práca prehľadne popisuje príznaky, štádiá a druhy syndrómu vyhorenia. Uvádza diagnostiku a diagnostické súvislosti na odlíšenie od iných porúch a chorôb. Spomína rizikové faktory i spôsoby prevencie, duševnej hygieny a aktívneho prístupu ku zvládaniu stresu